BELGIEN 16. DECEMBER 1944
På den anden side af verden
hamrer de allierede løs på tyskerne med ubarmhjertig styrke.
Vi forventer ikke at sove vintersøvn i Europa.
Vi forventer at blive ved med at slå ned...
HOVEDKVARTER BATALJON V KORPS
1944, december.
Jeg var langt fra fronten og fremmed over for krig.
Tropper, depoter og fjendtlige enheder.
For mig var de knappenåle på et kort.
Champagne? Prøver du på at score nogle få point?
Prøver kun på at fremme indsatsen, Hart.
- Tom? - Sir?
Kaptajnen skal tilbage til 106. Kan du finde en chauffør?
- Jeg kan køre ham, sir. - Sjovt. Det tænkte jeg, du ville sige.
- Ingen stor udvikling i dag, sir. - Det kan jeg se. Kaptajn.
Sir, glem ikke, at du også ville sende noget af champagnen med.
Ja. Tak fordi du huskede mig på det, Tom.
Det vil fornøje generalen.
Sir.
...kæmper nu langs en kamplinje på 500 km
i Nordfrankrig og Tyskland.
Ti uger efter de første landsættelser i Frankrig sidste juni
har de allierede sat næsten to millioner mænd i land.
Ved du, hvad hæren kunne bruge? Snerydningsservice.
Vi kunne bruge et par millioner liter benzin
og en eller to veje, som ikke var brolagt med miner.
- Tyske miner. - Ja, sir.
Du burde tilbringe en nat ved fronten, løjtnant.
- Det ved jeg godt, sir. - Det er ikke sandsynligt, vel?
- Sir? - Obersten siger, at din far er senator.
Så jeg gætter på, du ikke tilbringer mange nætter i en skyttegrav, vel?
Det er ikke noget at være flov over. Det er noget af en far at have.
- Hvorhen, sir? - St. Vith.
Jeg tror, I kører den forkerte vej, sir. St. Vith er stik vest.
Jeg er ret sikker på, St. Vith er stik øst, sergent. Lige frem.
Må jeg se, sir?
Jeg kørte den rute i går, sergent.
Hænderne op.
Op.
Se, hvad der er i den kasse.
Den er sømmet fast. Måske vin eller champagne.
Gør det meget ondt?
Første løjtnant Thomas Hart.
Løbenummer
1841287.
Vil du have en cigaret?
Dit tog er otte kilometers march herfra.
Selvfølgelig, med sko på klarer du det nok.
Første løjtnant Thomas Hart.
Løbenummer 1841287.
Tak, løjtnant. Men vi ved begge, at du ved mere end det.
Vis mig benzindepoternes beliggenhed.
Bare peg, så kan vi afslutte alt dette.
Hent løjtnantens uniform.
Jeg sørger for, dit tøj bliver tilbageleveret.
Når du er klædt på, får vi en sludder. Den sidste håber jeg.
Smil, Joe. For dig er krigen forbi.
KRIGSFANGER
Løjtnant. Den vil hjælpe mod kulden.
Nej tak, soldat. Jeg klarer mig.
Nej, du gør ikke. Kom, tag den. Bare indtil du er varmet op.
Tag den, sir.
Kaptajn, fortæller nogen vores familie, at vi er blevet taget til fange?
Tyskerne giver en liste til hæren, hæren underretter familierne.
Er det frivilligt, sir?
Hvad mener du, løjtnant?
Kan man bede dem om at lade være?
Det tror jeg ikke.
Du bliver nødt til at lægge noget halm i.
Halm. I dine sko.
Imod forfrysninger.
Endnu en slavetransport, sir.
Hej, damer. Den næste sending granater I leverer, kun blanke denne gang, okay?
Granater ikke bum-bum.
Kaptajn. P-51, ind over.
- Vores? - Alle ned.
Bliv nede.
- Kaptajn, hvorfor skyder de på os? - De kan ikke se taget.
Hægt motoren af.
Okay, dørene. Alle.
Hart, hjælp dem.
Løb hen til de andre vogne. Få de mænd ud. Ud.
Saml jeres mænd nu. Ud.
Ud.
Hart. Få den mand væk herfra. Okay, mænd, på række.
Saml jer foran mig.
Fart på.
Ud.
Okay, mænd. Tilbage på række.
Du skal fandeme ikke dø. Åh, Gud.
Du almægtige.
Bliv ved med at se på mig. Se på mig.
- Fandens. - Jeg kunne ikke nå ham, sir.
Du er okay. Det er okay.
Bliv, hvor I er.
Slap af.
De siger, vi skal marchere.
Du burde tage hans støvler, løjtnant.
Løjtnant. Tag hans støvler. Det bliver enten dig eller en tysker.
Tag dem, sir, mens du stadig har fødder at tage dem på.
Også hans sokker. Ham hjælper de ikke.
Hold jer sammen. Seks ved siden af hinanden.
Okay, lad os gøre, som de siger.
Undskyld.
STALAG VIA AUGSBURG, TYSKLAND
Endnu en gang
er jeg tvungent til at huske jer på,
at flugt ikke er nogen fornøjelse.
Se sådan på det.
Nu har de her russere en chance for et godt nytår.
Det er hunde, De gør honnør til, oberst.
Dyr.
Mit land foretager ikke den distinktion, oberst.
De foretager ikke sådanne distinktioner.
De er vores allierede, oberst.
Åh ja, jer og jeres allierede.
Nu skal jeg fortælle dig om jer og jeres allierede.
Krigsministeren har frigivet tallene fra vores offensiv i Ardennerne.
200000 allierede dræbt eller tilfangetaget.
Jeres hær ledet af Patton er i tilbagetog.
Og værnemagten har erobret nok benzin til at genindtage Paris,
måske endda til at tvinge jeres tropper tilbage til kysten.
Det bliver måske lidt trængt her til vinter.
Før dem til aflusning.
Vend dig om, Joe. Ja, sådan. Vend dig om.
Ross? Hart?
Ross og Hart?
Kaptajn Ross.
Major Clary.
- Løjtnant Hart. - Løjtnant.
Afhøring, mine herrer. Officersbarakken. I løb.
...tysk offensiv ved den amerikanske front finder stadig sted.
Hele fronten, 50 km syd for Monschau, er i bevægelse.
Modtræk bliver taget...
Jeg har en pakke cigaretter. Skal vi bytte?
- Javist. - Dette er en stor tysk indsats.
Nogle af de bedste enheder i den tyske hær er involveret i dette gennembrud.
Rør! Sid ned.
Tak, sir.
Løjtnant, fortæl mig, hvorfor du ikke er død?
Sir?
Først overlever du uheldet med jeepen, så tager tyskerne dine støvler.
Har du en kaninfod i lommen?
To hestesko og en firkløver, sir.
Bravo!
Du burde spise det brød langsomt.
Du har ikke fået fast føde i et stykke tid. Du skulle nødig ende på infirmeriet.
Det ved jeg nu ikke, sir.
Efter den march kunne det tænkes, at jeg synes, infirmeriet er et hotel.
Maven kan trække sig sammen på 17 dage.
Det var det, ikke? 17 dage?
Seks dage på toget, endnu seks dages march.
Hvad var det, Joe? Fem dages forhør?
Nej, sir.
Tre dage.
Tag det roligt!
Javel, sir. Tak.
Så denne forhørsleder. Var hans navn Schumann?
Nej, sir.
Lutz.
Schumann var en rigtig skiderik.
Slog mig næsten ihjel.
Tysk vagt.
- Ikke meget for småsnak. - Det kommer man til at værdsætte.
Ryger du, løjtnant?
Har du lyst til en cigaret?
Løjtnant, jeg må spørge dig igen.
Benzindepoterne?
Tak.
Denne kaptajn Lutz, vidste han meget om jeres operationer ved chateauet?
Han vidste alt, sir.
Benzindepoternes beliggenhed? Troppebevægelser?
Han vidste, hvad jeg fik til morgenmad, den dag jeg blev taget til fange.
Peg, og vi kan stoppe alt dette.
Bare navn, rang og løbenummer.
Godt. Du er udmattet, løjtnant.
Uheldigvis kan vi ikke indkvartere dig heroppe. Fuldt optaget.
Bliver nødt til at putte dig i barak 27.
Er barak 27 ikke for menige, sir?
Jo. Men som du kan se, har tyskerne travlt disse dage.
Du vil have det nogenlunde der.
Javel, sir.
- Løjtnant. - Sir.
Peg.
Peg. Ellers må du leve uden fødder resten af livet.
Godt.
Donny, spiller du med? Jeg melder.
Vær tålmodig, Joe. Det ser ud som om, en hel division har overgivet sig.
Hvem har kommandoen?
- Hvor mange har du vundet nu? - Tre vidunderlige damer, hr. Kæphøj.
Undskyld. Jeg leder efter den ansvarshavende.
Som tingene ser ud, vil jeg sige Adolf Hitler.
Jeg er løjtnant Tom Hart.
Det er okay, venner.
Sergent Vic Bedford. Rart at møde dig.
- Også dig. - Kommer du lige fra Ardennerne?
Ja. Obersten sendte mig herover for at sove. Officersbarakken er fyldt.
Jamen, så velkommen til Rio.
Vi har kun mellemkøjen tilbage, håber ikke det gør noget.
Mellem er fint.
- Jeg gætter på, du kan lide Lucky Strike. - Du gætter rigtigt.
Har du lyst til lidt sprut? Fejre nytåret.
Nej, tak.
Det er mest gærede rosiner. Med lidt terpentin for at give smag.
- Jeg har det fint. - Er der nogen tilbage ved fronten?
- Hvordan har du det? - Det er alt, vagterne taler om.
- Hvad fanden skete der, sir? - Giv ham en chance. Han er lige kommet.
Vogt dem med dit liv. De er det samme som kontanter, især hos vagterne.
- Tak, sergent. - Undskyld mig et øjeblik.
Kammerater. Hør efter.
Løjtnant Hart skal bo hos os i et stykke tid.
Mænd.
Hvad kræver det at være med til at spille poker?
- Jeg tror, det kan arrangeres. - Godt.
Sir, er du en størrelse 43?
Hvorfor? Har de et varehus bag en af barakkerne?
Det ved man aldrig.
Bare pis på den, sir. Det er det eneste, der får dem til at flytte sig.
Godt nytår.
Det er 1945.
Godt nytår.
44 var det bedste, jeg kunne skaffe
i højtiden.
Se den fyrs smil.
Også sokker. Jeg kunne have brugt dem i Hürtgen.
- Bryder du dig ikke om koldbrand? - Jovist.
Men da mine negle blev sorte, havde jeg ikke en taske, der passede til.
Major Fussel.
- Få dem til at stå ret, major. - Javel, sir.
Barakker, ret.
Se. De stakkels skiderikker arbejder i døgndrift.
Kan du se den fabrik bagved det nordlige tårn?
Tyskerne laver bomber lige for næsen af os.
Det skal forestille en skofabrik. I stedet har de russere, som laver mortérgranater.
Hvad helvede er det?
- Åh, de er piloter. - Flyver niggere nu fly?
332. eskadrille. Læs om dem i Yank-bladet.
Det var fandens. Så, vi har fået nigger-officerer.
Tyskerne har ret. Vi må være ved at tabe krigen.
...fem, seks, syv, otte.
Løft.
Løjtnant.
Sir.
- Det lader til at blive en god forestilling. - Ja, det gør.
Indsatserne er høje her omkring.
Hvad mener du?
Halvdelen af lejrens cigaretter afhænger af, hvor du anbringer de nye mænd.
Hvor synes du, vi burde anbringe dem?
Jeg ville give dem deres eget indkvarteringstelt, sir.
Det kan vi ikke gøre.
Jeg tænkte på at anbringe dem i 27 sammen med dig.
Ville de ikke være bedre stillet i officersbarakken?
De vejer ikke tungt nok til at flytte to officerer ud af 22.
Jeg kan ikke lade dem være de eneste officerer i de meniges barak.
Du er i 27. Jeg regner med, at du kan holde øje med dem.
Jeg er stadig ny i den barak. Jeg vejer ikke særligt tungt hos mændene endnu.
Du har bjælker på skuldrene, løjtnant.
Det burde veje tungt nok.
- Hvad har du? Kom nu. - Jeg har to par.
- Smager ligesom kylling, ikke? - Nej. Maddiker.
- Det er proteiner. Spis. - Du kaldte?
- Hvad har du? - Tre par.
Vi må lave lidt plads herinde, kammerater. Kom bare ind, mænd.
Vi har to gæster til.
Andenløjtnant Lamar Archer og Lincoln Scott.
Du tager pis på os, sir. Skal de bo her?
To officerer er trådt ind i barakken. Hvor er jeres honnør?
Hvad er meningen, sir? Der er fuldt optaget herinde.
- Ikke længere. Croutch? Krasner? - Ja, sir?
I er blevet flyttet. Barak 28. Obersten vil have jer indkvarteret før aflåsning.
Tysk vagt.
- Hvad fløj I? - P-51 bombeeskorte.
Der må være mange bombemandskaber spredt ud over Europa.
Kan du se bjælkerne?
Det gør jer ikke egnet til at dele med hvide, dreng.
- Bedford. - "Løjtnant dreng". Forstået?
Kald dig, hvad du vil, for mig er du stadig en nigger.
- Det fik jeg ikke fat i, sergent. - Okay. Det er nok.
Noget lignende, okay? Og du laver en "stop og af sted". Okay?
Klar. Af sted.
Herovre.
Godt gået, Johnny.
Klar? Af sted.
Deadline.
Løjtnant. Har du noget imod at snuppe den, dreng?
Kom, lad os gå.
Cromin? Kom her.
Foretag din rute.
Jeg er på vej.
- Flot, sir. - Cookie. Mere brød.
Mål.
Fandens.
Skiderik.
Ingen rører på sig.
- Er det slemt, sergent? - Bare et snit. Jeg overlever.
- Er du uskadt? - Ja.
Joe, lige her.
Lad dem ryge og rejse.
- Få set til den hånd. - Javel, sir.
Hej, Bedford. Cigaretter?
Du er en regulær bank, Vic.
- Hvordan går det med hånden? - Er det, hvad du ville spørge om?
Nej. Major Clary fortalte mig, at du indgav en klage til ham.
- Ja. - Angående løjtnant Archer og Scott.
Han taler nok med Eisenhower om det, så snart han får chancen.
De hører ikke til her.
Ingen hører til her. Men det er her, obersten anbragte dem.
Du så sikkert gerne, at obersten havde givet dig en åben køje
i officers barakken lige nu, ikke?
Det her er næppe et hotel. Er det ikke rigtigt?
Det her skal ikke gøres til et problem, forstået?
Hvad lavede du før krigen?
Dit levebrød.
Jeg studerede jura. På andet år.
- Harvard? - Yale.
- Mødte du mange farvede der? - Nogle få.
Jeg har haft med deres slags at gøre.
I to år arbejde jeg for politiet i St. Louis, og jeg ved, hvordan de er.
Så lad os ikke foregive, at vi er naboer.
- Er du færdig, sergent? - Nej, jeg er ikke færdig.
Vi fik aldrig aftalt en pris for støvlerne og sokkerne.
Her er måske koldt som på nordpolen, men det gør mig ikke til julemanden.
Hvad vil du have?
Jeg tager mit ur.
Det var en gave fra min far.
Jeg vil vædde med, din far har råd til at give dig et nyt.
Køber det mig lidt høflighed, sergent?
Tonsvis.
Det var fantastisk.
Åh, skat.
Ikke meget af en film, hvad?
Vi føler os lidt forledt, sir.
Vagten fortalte os, de ville vise Jesse Owens liv og levned.
I ved, I kan sidde oppe foran sammen med de andre.
Vi sidder fint, sir.
Ingen vil genere jer.
Jeg sagde, vi sidder fint, sir.
Indtag jeres pladser.
Barakker, ret.
- Hvor lang var den? - Flot, DW. Den var 45 cm.
- Nej, Joe. Den var mindst 60 cm. - Uanset hvad, så har jeg stadig rekorden.
- Op. - Alle ud af køjerne.
Ud.
Stå ret ved køjerne. Nu.
Hvem er højtstående herinde?
Løjtnant Thomas Hart.
En af dine mænd var uden for lejren i aften, løjtnant.
Han blev set på østmarken, da han fjernede en pløk fra et af teltene.
Dine mænd er klar over lejrens regler,
hvad angår besiddelse og hemmeligholdelse af våben, ikke sandt?
Major, ingen har forladt denne barak.
- Vent et øjeblik. Hvad? - Stille.
- Det er aftalt spil. Den er anbragt... - Stille.
Jeg hørte dig gå ud.
- Du burde have forudset det. - Hvor fører I ham hen?
Eksempler skal statueres. Vi tager vores mænds sikkerhed alvorligt.
- Major. - Hvor fører I ham hen?
Hvad har han gjort?
Lamar.
Skyd.
Jeg slår dig fandeme ihjel.
Jeg slår dig fandeme ihjel, Bedford. Du plantede den pløk.
- Pas på, hvad du siger, nigger. - Han plantede den pløk. Giv slip.
- Lincoln, se på mig. - Giv slip.
Kan jeg give slip? Lincoln?
Det var en mindre forseelse, oberst. Manden fortjente 15 dage i spjældet.
- Ikke henrettelse. - Han forsøgte at flygte.
Vås. I slæbte ham halvnøgen ud af barakken.
Dine mænd skød ham.
Han flygtede ikke
mere end de russere, I hængte den anden dag. Var han en hund?
En ringere race?
Så vidt jeg husker, er der et ord, I amerikanere bruger.
Men dit land fortager selvfølgelig ikke sådanne sondringer.
Og det er jeg sikker på, at du heller ikke gør.
Han var en officer. Løjtnant i luftværnet.
Ja.
Det var derfor, du var så ivrig efter at have ham og den anden i din barak.
Hør, oberst. Vi havde ret til at afhøre en mand
for hemmeligholdelse af et farligt våben.
Denne mand havde også rettigheder. Genevekonventionen forbyder...
Se dig omkring, oberst.
Det her er ikke Geneve.
- Hvor skal du hen? - Tjekke mine mænd.
Det er du selvfølgelig velkommen til.
I mellemtiden besøger jeg din barak
for at høre, hvad der sker på BBC i aften.
"Tysk vagt."
Nu
kan du se til dine mænd, oberst.
Godnat.
Undskyld, kaptajn.
Hvordan har Scott det?
Det er svært at sige. Han siger ikke meget.
Han spurgte til liget. Og der var nogle personlige ejendele.
Hundetegn.
- Kom. - Skyd ham.
- Kom så, drenge. - Ja.
- Hvordan føles det, I skiderikker? - Forsigtig, Bedford.
Det er en nigger, du hepper på. Halen er malet rød.
Betyder, han er fra 99. eskadrille. Direkte fra Tuskegee.
Tøm barakkerne.
- Kom. Lad os få ham ud. - Lad os få ham ud derfra.
Biografen. Op på taget af biografen.
Få ham til lægen, nu.
Kom nu. Jeg vil have mænd hernede.
- Gør noget ved det. Kom nu. - Kom nu.
Gå over toppen. Af sted.
Vi skal bruge flere spande. Hurtigt. Kom nu.
Kom nu.
Af sted.
- Hiv det rundt om hjørnet. - Javel, sir.
Ved du, hvad jeg ønsker, jeg ikke havde set?
- Hvad? - Et luksushotel.
Det er ikke personligt. Han hader bare løgne.
- Jeg har ikke løjet for ham. - Lad være.
Du hængte dig selv, det øjeblik han afhørte dig.
Ham Lutz, som de kastede dig ind til? Han var forhørsleder på niveau et.
McNamara havde ham også.
Når en fyr ikke vil tale, sender de ham højere og højere op.
Niveau to, niveau tre. Det tager uger.
Han var derinde i en måned. Den eneste fyr, du så, var Lutz.
Og de smed dig ud i løbet af tre dage.
- Alt jeg gav ham var navn, rang... - Se, obersten er ikke som du og jeg.
Han er fra West Point, fjerde generation. Han blev opfostret med alt dette.
Så at tage en underordnet officer i en åbenlys løgn...
Det minder ham kun om, hvor langt væk han er fra den rigtige krig.
Den, det var meningen, han skulle kæmpe i.
Forstår du det?
- Hold op! - Hvad helvede laver han?
- Hvad laver du, løjtnant? - For fanden, Lincoln.
Vi burde have solgt billetter til det her.
Halt, Kriegie. Hænderne op. Stop.
Fart på.
To af dine mænd er døde i løbet af to dage, oberst.
Det virker som om, du har mistet kontrollen over dit kompagni.
Får løjtnant Scott lov til at komme for en domstol?
Major Fussel så ham stå bøjet over liget. Jeg tror, han har haft sin retssag.
Enhver anklaget for en forbrydelse har ret til en rettergang.
Hvis drengen var i Alabama, ville der ikke være rettergang.
Er det ikke rigtigt?
Jo, måske har du ret, oberst.
Måske burde vi glemme retssagen. Lad os bare slæbe ham ud
og give ham to huller i brystet, som I gjorde med løjtnant Archer.
En retssag.
En krigsret
som i jeres amerikanske film?
Ja?
Ja, noget lignende.
Det kunne være sjovt.
Ja.
Okay, oberst.
I kan afholde den i jeres biograf.
Før ham bort.
Oberst, mine mænd kommer i biografen hver dag.
Vi vil gerne sætte et telt op til at huse retsforhandlingerne.
Nej. Jeres biograf er god nok. I har indtil ugens udgang.
Det gælder dødsstraf. Retssagen tager længere end nogle få dage.
Der ankommer 1000 amerikanske fanger fra Ardennerne i weekenden,
- og jeg anbringer dem i biografen. - Oberst, jeg har lige forklaret...
Oberst.
På lørdag er din biograf min.
Bring liget over til lighuset.
Vent. Oberst.
Dette er et mordsted.
- Hvadbehager, løjtnant? - Jeg sagde, dette er et mordsted.
Liget og alt omkring det er beviser.
Området skal forblive uberørt, indtil alt er fotograferet.
Selvfølgelig.
Lad alt ligge.
Jeg udnævner dig til advokat for løjtnant Scott.
- Sir, jeg er ikke advokat. - Du lød som en for et øjeblik siden.
Jeg kunne være et vigtigt vidne. Jeg hørte løjtnanten gå ud.
Løjtnanten har brug for vores hjælp. Jeg udnævner dig til advokat.
Forstået?
- Javel, sir. - Træd af, løjtnant.
Sir.
Og ham, som anklager mig, kaptajn Sisk.
Er han rigtig advokat?
- Ja. - Det lyder rigtigt.
Jeg tror, vi må beskrive det som en slåskamp, Scott. Det er alt.
Bare en slåskamp, som gik for vidt.
Først burde du spørge mig, om jeg har gjort det.
Hør, jeg kom her for at dræbe nazister.
Hvis jeg ville dræbe hvidt pak, var jeg blevet i Macon.
- Fussel så dig stå bøjet over liget. - Fussel er nazist.
Nej. Fussel er et vidne.
Og han er nok til at få dig hængt.
Hvis det var en slåskamp, som gik for vidt, er det ikke mord.
Det er vold med døden til følge. Forstår du det?
Åh, mand.
Kan jeg fyre dig?
- Hør nu, Scott, jeg prøver bare... - Hvis den anklagede er farvet,
og det en hvid mand, som er blevet myrdet,
eksisterer vold med døden til følge ikke.
Ved du ikke det?
Eller lærer I det på jurastudiets tredje år?
Hvad forventer du af mig?
"Javel, chef."
"Tak, chef. Du er vældig flink."
Opfører farvede under falsk anklage sig sådan der, hvor du er fra?
- Ingen dømmer dig på falske anklager. - Den eneste rigtige advokat er anklager,
og jeg hænger på dig som forsvarer.
Der var oberstens idé.
Ja, men jeg vil ikke dømmes på falske anklager.
Barakker, træd af.
- Vi mødes i barakken. - Javel, sir.
- Nå, løjtnant? - Jeg skal bruge nogle få ting, sir.
- Hvem har Bedfords personlige ejendele? - Det har vi.
Jeg skal se dem. Og billederne, som blev taget af mordstedet.
Og selvfølgelig hans lig.
Hvad fortalte Scott dig?
Sir?
Du var hos ham hele dagen. Hvad fortalte han dig?
- Det kan jeg ikke afsløre. - Selvfølgelig kan du det.
Advokatens tavshedspligt, sir.
Kun advokater har advokatens tavshedspligt.
Jeg skal orienteres om alt, hvad Scott agter at vidne om.
Sir, du skal lede krigsretten.
Hvordan kan jeg drøfte vores sag med dig?
Antyder du, at jeg ville svigte løjtnant Scott?
At jeg ville dele hans sagsoplysninger med anklageren?
Nej, sir.
Scott fulgte efter Bedford ud gennem nattelatrinet.
Fortæller han det, ved tyskerne, at vi forlader barakken om natten.
Og samtlige mænd i lejren ville være i fare. Forstår du det?
- Ja, sir. - Godt.
Scott fortæller, at han kom ud gennem et hul bag barakkens kakkelovn.
Du forvisser dig om, han har forstået det. Forstår vi hinanden?
Ja, det gør vi, sir.
Træd af.
- Må jeg bede om tilladelse til at tale, sir? - Tal frit.
Scott tror, at dette er for syns skyld.
Han mener, du afgav dom, i det øjeblik liget ramte jorden.
Har han ret?
Bedfords kuffert er i min barak.
Jeg sørger for, at du får den.
Han tager sig ikke ud af meget, vel?
Kendte du ham?
Nej, ikke personligt.
Men det synes mine vagter at gøre.
Det er til dig.
Tak.
Hvor godt?
Dine vagter. Du sagde, at de kendte ham. Hvor godt?
Det må du spørge dem om.
Jeg tror også, det her er dit.
Vi fandt det på hans håndled.
Med inskriptionen og de nye støvler, antog jeg, at det var dit.
Det er svært at forestille, at dine vagter vil lade sig afhøre, oberst.
Det kan jeg arrangere. Jeg kan arrangere alt, hvad du ønsker.
Det virker kun fair, når din oberst kastede dig for ulvene.
- Jeg forstår ikke helt. - Virkelig?
Yale har ikke for vane at acceptere halvhjerner.
I det mindste ikke, da jeg læste der.
Årgang 28s ældste medlem.
Mine medstuderende udnævnte mig til "Den hårdest studerende".
Men vi kan udveksle historier en anden gang, ikke sandt?
Lige nu skal du forberede en retssag.
Det er et oprigtigt tilbud, løjtnant.
Hvis jeg kan gøre noget for at hjælpe.
Jeg mener det.
Præcist hvor befandt De Dem den pågældende aften, major Fussel?
Jeg patruljerede området bag biografen og den australske lejr.
- Omkring hvilket tidspunkt? - Cirka klokken et om natten.
Og kan De fortælle retssalen, hvad De så?
Den Schwarze løjtnant Scott bøjet over liget.
Det så ud som om, han tjekkede, om manden var død.
- Jeg fløjtede, og han løb. - Hvad gjorde De dernæst?
Jeg ville have skudt, men det var mørkt.
Og det var han også.
- Hvor godt kendte De sergent Bedford? - En smule tror jeg.
- De handlede regelmæssigt med ham. - "Handlede"?
Udvekslede varer. Cigaretter for et par støvler. Chokolade for nogle reservedele.
Nej, det har jeg aldrig gjort.
En Kriegie, som handler med en tysk soldat? Det har jeg aldrig set.
Må jeg gentage, hvad han sagde, kaptajn?
Det må De, menig.
Løjtnant Scott sagde "Jeg slår dig fandeme ihjel, Bedford."
Korporal, har De nogen sinde hørt en anden mand true en medsoldat?
"Jeg slår dig ihjel, hvis du rører mine cigaretter." Den slags?
- Ja, sir. - De har sikkert selv truet sådan.
Det har jeg nok.
Slog du nogle af de mænd ihjel, som du truede på den måde?
Nej, sir.
Men jeg er ikke farvet. Jeg kan beherske mig.
Så De hørte også den anklagede true sergent Bedford?
Høje Dommer, dette er det fjerde vidne i denne sag.
Hvis forsvaret fastslår, at den anklagede truede sergent Bedford,
behøver vi så afhøre flere vidner om det?
Sergent Webb er indkaldt som øjenvidne.
- Hvad er han? - Er det rigtigt, sergent?
- Ja, sir. - Sir, det er løgn.
Sergenten vil vidne, at han gennem et vindue i barak 27 iagttog
løjtnant Scott antaste Bedford uden for biografen og brække halsen på ham.
Jeg var sammen med sergent Webb på mordtidspunktet. Han så intet.
Det passer fandeme ikke. Du ved ikke, hvad jeg så.
Sir, jeg beder om, at De underretter vidnet om konsekvenserne for edsbrud.
Han lagde hånden på biblen og svor at sige sandheden.
- Jeg protesterer, Høje Dommer. - Sid ned, løjtnant.
- Alene hans fordomme kræver... - Løjtnant.
Vær venlig at sidde ned.
Jeg indhenter dig.
Webb? Du er fuld af løgn. Ved du det?
- Du burde passe dig selv... - Dette vedrører ikke dig, West. Eller dig.
- George S Patton er lige kommet. - Gå tilbage til din barak, korporal.
Tag dine to venner med.
Det er i orden.
Hvad skete der, Webb? Deroppe, i dag?
Mener du, at du skylder Vic det?
Hvorfor er du så fokuseret på den flyvende piccolo?
- Han er soldat. - Bedford var en soldat. Han kæmpede.
Han havde mod. Men det kender du ikke meget til, løjtnant.
Du løj i dag. Du så ikke mere end jeg, hvad der skete.
Det behøvede jeg ikke.
- Det ved jeg. - Det er ikke godt nok.
Det er godt nok for McNamara.
Jeg er ked af, hvad der skete i dag. Jeg forudså det ikke.
Er det første gang, du har set en mand lyve
med hånden på biblen?
Jeg skriver til min far. Jeg synes, jeg burde fortælle ham det.
Han var en del af 369. infanteri i den forrige krig.
"Det 15. infanteri".
De var de første negertropper,
som gik i kamp i Frankrig.
Gjorde din far tjeneste?
Min far var på hovedkvarteret.
Han havde også et ottetal på skulderen. Det sørgede hans far for.
Sådan gør vi i vores familie.
Det er en skam.
Jeg skal forberede dit vidneudsagn.
Ja.
Løjtnant. Hvordan har du det?
Ikke for godt, kan jeg forestille mig.
Kom bare op.
Det var noget af et drag prygl, du fik i dag.
Det er varmt indenfor.
Har du læst Mark Twain? Han er vidunderlig.
- Jeg skal forberede mine vidner. - Ja, det ved jeg.
Det er derfor, jeg ville se dig.
KRIGSMANUAL FOR DEN AMERIKANSKE HÆR 1928
Vi har et bibliotek med amerikanske militær manualer.
Jeg tænkte, at denne måske ville være særlig nyttig.
Den kan jeg ikke tage. Vi har en regel...
Løjtnant, uden den vil din klient stå over for en henrettelsespeloton.
Ville det være bedre?
Din søn?
Ja.
Hvor kæmper han?
Han er ikke længere.
Den russiske front. Novgorod.
Forfærdeligt sted.
Det er jeg ked af.
Jeg har formodentlig dræbt min del af englændere og franskmænd.
I første verdenskrig.
De havde også fædre.
Det er verboten.
Negerjazz.
Det er måske Rigets eneste kopi.
Men jeg kan godt lide dem.
Det er rart at læse til.
Det bringer minderne frem.
Sid ned.
Tak for Deres tid, oberst.
Løjtnant.
God fornøjelse med manualen.
Kaptajn Sisk, er anklagemyndigheden klar til det næste vidne?
- Det er vi, Høje Dommer. - Må jeg bede om rettens tilladelse.
- Ja, løjtnant? - Før vi fortsætter, Høje Dommer,
overså retten måske nogle proceduremæssige anliggender i går.
Jeg henviser til US Army Manual for Courts Martial,
kapitel 12, afsnit 57 og 58.
Hvor vil du hen?
Ifølge de sektioner skal retten spørge den anklagede,
om han ønsker at drage nogen af rettens medlemmer i tvivl,
før der gøres nogle påstande.
Det er lidt for sent, ikke sandt?
Ikke desto mindre er det den anklagedes rettighed.
Udmærket.
Vil anklagede drage nogle af retsmedlemmerne i tvivl?
Ja, Høje Dommer.
Dem, sir.
Anmodning nægtet. Fortsæt, kaptajn Sisk.
Sir, ifølge kapitel 12, afsnit 58D,
har forsvaret ret til én indsigelse, som ikke er underkastet nægtelse.
- Anmodning nægtet, løjtnant. - Så må retten rette sig efter afsnit 58E,
som siger, at forsvaret kan diskvalificere et medlem,
hvis medlemmet har udvist fordomme over for anklagede.
- Denne ret har ikke udvist fordom. - Denne ret har
i ex parte samtaler før høringen udvist
afgjorte fordomme over for anklagede, hans sag
og hans advokat, sir.
Udmærket. Retten holder en kort pause for at overveje sagen.
Løjtnant Hart? Kan jeg se dig udenfor et øjeblik?
Sir?
Hør, din forkælede lille lort. Mig skal der ikke grines af.
- Ikke af ham. - Jeg prøver kun at beskytte min klient.
Din klient er ved at miste sin advokat, løjtnant.
- Sir? - Artikel 32, foragt for retten.
Artikel 70, tilsigtet forsinkelse.
Jeg kender også bogen forfra og bagfra.
- Så må De vide, sir, at... - Hold kæft og hør efter, løjtnant.
Du modtager intet fra kommandanten igen. Er det forstået?
Du tillader ham ikke at deltage i denne sag igen. Forstået?
Og du besøger aldrig hans kontor igen uden min tilladelse.
Forstår vi hinanden?
...og propaganda fyldte æteren som tyskere over Strassburg.
Først hører man selveste Himmler bekendtgøre, at han er i Strassburg
den 30. januar, datoen hvor nazisterne kom til magten i Tyskland.
Dernæst påstår nazisterne, at to nye delinger
rykker frem mod Strasbourg, og at amerikanerne flygter fra Alsace.
Jo tættere på de kommer, jo voldsommere bliver nazisternes trusler,
og jo mere sukkersøde bliver deres løfter.
Kom ind. Sid ned.
...vender til vores fordel. Vi har bremset tyskerne langs med Moder-floden.
De vender selvfølgelig tilbage, men byen ved, der er håb.
- Vil du have en drink? - Ja tak.
Du kan hjælpe med at tyde den kode, som kom via BBC i aften.
Jeg tror ikke, du behøver min hjælp.
Det er ret tydeligt, hvad de siger.
Det kunne virke sådan.
Eller måske er det propaganda.
Hvad siger du så?
Borgerne kan ikke selv gøre meget med deres enkelte pistoler og rifler.
Men de gør oprør mod og vinder den anden krig.
Krigsskader er en mærkelig ting.
Jo ældre man bliver,
jo mindre stolt bliver man af dem.
- Har du en til af de her? - Selvfølgelig.
Godt. Skal vi ikke gå ud i din lejr
og få os en god gammeldags duel?
Det ville være passende, ikke?
Men du kan uden tvivl finde en smartere vej ud af lejren. Ikke?
Tror du, krigen venter på dig?
Tror du, oberst?
Det gør den ikke.
Det gør de aldrig.
Du er fuld.
Ja.
Men jeg ser ting meget tydeligt.
Sommetider tror jeg, din løjtnant Scott
måske ville have været bedre stillet i Alabama.
Hængning tager kun nogle minutter.
Den form for retfærdighed, han oplever her, er langt mere grusom.
Er det derfor, du gav løjtnant Hart manualen?
Jeg prøvede blot at hjælpe knægten.
Han har nok bekymringer uden at skulle underholde dig.
Ja.
Han har dig at bekymre sig om, ikke?
Pas dine egne sager.
Tilgiv mig, oberst,
men du er næppe i en position, hvor du kan udstede ordrer.
Især til mig.
Indtil videre.
Medmindre du mener, det bare er lyden af propaganda, der falder derude.
Tanken var at følge efter Bedford og fange ham i lejren.
Jeg ville anbringe ham under barakken og lægge hans ansigt i mudderet.
Men da jeg nåede frem, lå han allerede død bag biografen.
Han havde brækket nakken. På det tidspunkt gik alt grassat.
Hunde, "hænderne op", og det var det.
Løjtnant, smurte De noget i ansigtet eller på hænderne, før De gik udenfor?
- Skosværte? Sod? - Nej.
Forsvars bilag et, Høje Dommer.
Billeder af afdøde taget i lejrens lighus.
Retten vil bemærke sorte pletter på Bedfords højre kind og kæbe.
Høje Domme, hvilken relevans har dette?
At bevise, at ham, der dræbte Vic Bedford, var hvid.
Jeg beder om rettens tilladelse til at foretage en demonstration.
Jeg beder også retsformanden rejse sig.
Fortsæt.
Baseret på Bedfords sår, og at ingen hørte ham råbe om hjælp,
må vi formode, at han enten var venner med sin angriber,
eller at han blev dræbt bagfra i denne position.
Kaptajn, hvis du ville gribe ud efter mig, mit ansigt, for at stoppe mig.
Selvfølgelig havde morderen en vægt- og overraskelsesfordel.
Så han brækkede halsen på ham, og Bedford faldt.
Og han tog pletterne med sig. Det var også på hans fingre. Kaptajn?
Jeg beder retten bemærke, at ham, der dræbte Vic Bedford,
havde sådan en substans i ansigtet på mordnatten.
Hvilket rejser to spørgsmål.
Hvilken grund ville Lincoln Scott have til at male sig i ansigtet?
For at se mere sort ud?
For det andet, hvis han havde gjort det, hvornår tog han det så af?
Høje Dommer, De stod overfor ham, efter han var fanget. Hans ansigt var rent.
Jeg tror, vi kan fastslå, at ham, der dræbte Vic Bedford, ikke kun var hvid,
men ventede bag biografen
med ansigtet farvet sort for ikke at blive opdaget af vagterne.
Det er alt, Høje Dommer.
Løjtnant, De siger, at sergent Bedford sneg sig ud
gennem et løst bræt under barakkens kakkelovn.
Er det rigtigt?
Ja, sir.
Og tog du den samme rute den pågældende nat, efter han var væk?
Ja, sir.
- Hvad fandt De dernede? - Undskyld, sir?
Hvad var der nede på jorden?
Mudder, ikke?
De forklarede, De var deres hensigt at holde ofrets ansigt nede i mudderet,
indtil han bad Dem stoppe.
Så der var mudder dernede, ikke sandt, løjtnant?
- Det formoder jeg. - Og sod fra kakkelovnen.
Det er derfor muligt, at Bedford efter at have kravlet igennem et sodet hul
og derpå have kravlet under en barak fuld af mudder
måske kom op med mudder og sod i ansigtet.
Det er alt, Høje Dommer.
Tak, kaptajn Sisk. Værsgo at træde ned, løjtnant.
Løjtnant?
Ved I, hvor hårdt de prøvede at smide os ud af pilotskolen? De farvede?
Deres vidneudsagn er indført, løjtnant. De kan træde ned.
Det var prøve efter prøve.
Alt, hvad de kunne komme i tanke om,
for at gøre os til kokke, chauffører eller lokumspassere.
- Høje Dommer, dette er unødvendigt... - Men jeg nægtede at give op.
Heller ikke Archer. Hvad der end skete, læste vi.
Vi var fast besluttet på, at vi ikke ville tilbringe krigen
- som niggere. - Nok. Sæt dig ned.
Med al respekt jeg vil gerne udøve mine rettigheder og tiltale retssalen.
Jeg har "siddet ned" siden, jeg ankom.
Jeg burde have sagt noget, da du smed os ind til de menige mænd
i stedet for at indkvartere os som officerer.
Men det er i orden.
Farvede forventer at få sagen for i denne hær.
Det vidste Archer. Det gjorde vi alle sammen.
Der ligger en lejr lige udenfor Macon, hvor jeg er fra.
Og hæren sender de tyske krigsfanger dertil.
Sætter dem til at plukke bomuld.
Men det underlige er, at en gang imellem, så vi dem gå igennem byen,
gå i biografen og spise på restaurant.
Men hvis jeg ville se de samme film, måtte jeg sidde på balkonen.
Og de restauranter var lukket for mig, selv i uniform.
Men det var tilladt tyske krigsfanger at spise der.
Og det må være sket for mindst halvdelen af fyrene i Tuskegee.
Men vi blev ved med at sige til os selv, at ligegyldig hvad,
så længe vi gjorde vores arbejde, var det det værd.
For krigen ville slutte, og vi ville vende hjem
og have ret til at gå ned ad enhver gade i Amerika,
med rank ryg som mænd.
Det gjorde vi. Vi gjorde vores arbejde.
Vi tjente vores land, sir.
Archer og jeg.
Og hvad du lod ske,
hvad du tillod,
var rædselsfuldt.
Og det er dette også.
Rør, løjtnant.
Hvordan behandler de dig?
Ikke værre end mændene i min barak, sir.
- Jeg kunne finde et tæppe til. - Nej, jeg har det fint.
Her.
DET NYE TESTAMENTES SALMER
ET HELLIGT MINDE OBERST WILLIAM A MCNAMARA
- Må jeg bede om ro. - Før De fortsætter, Høje Dommer,
hviler forsvaret ikke endnu. Jeg indkalder et sidste vidne.
Forsvaret kalder oberst Werner Visser.
- Laver De sjov, løjtnant? - Han er vigtig for vores sag, sir.
Medmindre obersten nægter at vidne.
Det gør han ikke.
Oberst kan De fortælle os om Deres forhold til Vic Bedford.
Det skal jeg med glæde. Jeg havde ikke et.
Og hvad med Deres vagter, oberst?
Major Fussel, for eksempel. Var du klar over hans omgang med Vic Bedford?
Om natten? Efter aflåsning?
Det er umuligt i denne lejr, løjtnant. Reglerne forbyder det.
Husker De vores samtale i lejrens lighus for fire dage siden?
Svagt.
Jeg spurgte, om De kendte Vic Bedford, og De sagde
"Nej, men det synes mine vagter at gøre."
- Måske. - Men det, du siger, er,
at ingen vagter har handlet med Bedford, og dog kunne han skaffe vinterstøvler,
tykke sokker, frisk mælk og dele til en skjult radio.
Stemmer det?
Løjtnant, jeg sidder her som en gestus af militær høflighed.
Hvis De ønsker at skildre mig som en løgner...
Nej, oberst. Jeg ønsker at etablere, at Vic Bedford
opbyggede nok af et forhold til Deres major Wirtz og Fussel
til at få Lamar Archer mistænkt,
og planlægge teltpløk-hændelsen, som resulterede i Archers død.
Løjtnant Archer blev skudt under flugt.
Nej, oberst. Løjtnant Archer blev henrettet
til gengæld for oplysninger.
Archer døde.
Fem minutter senere trådte Visser og major Wirtz ind i barak 22
og ødelagde en skjult radio, som de har forsøgt at finde i månedsvis.
Kan De fortælle retten noget om disse artikler, sir?
Identifikationspapirer, lidt valuta. Og hvad så?
Perfekte tysk ID. Og rigsmark.
2000.
Mere end nok til at rejse gennem landet.
Bedford havde dem ved siden af sin køje.
Kan De fortælle retten om Deres forhold til Vic Bedford.
Jeg havde ikke et...
Har De nogen idé om, hvor han kunne have fået de artikler, sir?
Hvis de ikke kom fra Dem, og hvis han aldrig har handlet med vagterne...
Faktum er, at Bedford regelmæssigt handlede med Dem og Deres mænd.
- Jeg protesterer, Høje Dommer. - Han var tørlagt, så De fik ham dræbt.
Løjtnant Hart,
jeg syntes, De gav et godt bud på
at etablere, at morderen havde farvet sit ansigt sort med sod.
Se, hvis nogen af mine vagter eller jeg selv ønskede at dræbe en fange,
Vic Bedford i dette tilfælde,
ville vi ikke have behøvet at farve ansigtet for at gøre det.
Ville vi?
Flyt dig. Gå over i hjørnet, Webb.
Kaptajn?
Forstår du?
Tyske uniformer. Sprængstof.
Ja, kaptajn. Jeg forstår.
Retssagen har intet med Lincoln Scott at gøre, vel?
Nej.
Sådan måtte det blive.
Vi har ikke mere tid, Hart. Vi mister biografen i morgen.
Jeg afleder Visser og hans mænd, imens halvdelen af lejren går ud?
Passer det, kaptajn?
Jeg spørger den forkerte fyr.
Jeg har lige set tunnelen, oberst.
Denne vej, løjtnant.
Alt på dette sted er en løgn. Alt.
Du almægtige.
Først fortalte han tyskerne om radioen.
Det var kun et spørgsmål om tid, før han fortalte dem om tunnelen.
Du dræbte Bedford.
Det stemmer.
Hvis du på nogen måde hindrer denne operation, dræber jeg også dig.
Du sidder i den retssal, imens kaptajn Sisk trækker sagen ud.
Lav din egen sammenfatning. Men sådan bliver det.
Når der skal voteres, går 35 mænd under ståltråden.
- Og Lincoln Scott er død. - Sådan er krig.
- Krigen foregår ved fronten, ikke hos os. - Tal for dig selv.
Russerne, som marcherer ind og ud herfra.
- Hvortil? - Til våbenfabrikken.
Hæren tror, det er en skofabrik.
Hør,
jeg ønsker lige så lidt som dig, at Scott dør.
Men hvis en mand må ofres for at ødelægge det mål, så må det være sådan.
- Jeg er fuldstændig enig, sir. - Godt.
Men jeg synes, den mand burde være dig.
Bare rolig, jeg spiller min rolle. Men ved sagens afslutning
hamrer du i bordet
og rejser dig op for at tilstå mordet. Det er din pligt.
Rend mig i røven, Hart. Hvad kender du til pligt?
Vi ses i retten, sir.
"Was ist los"? Jeg har et bedre spørgsmål. Hvad var der i suppen?
Jeg har 20 mænd med madforgiftning.
Oberst. Av.
Du kan ikke klare retssagen, sir.
Jeg har det fint.
Så starter vi.
Vi indkalder som planlagt, efter Appell.
Stil dem op.
Barakker, ret.
Fald til ro, mine herrer.
Kaptajn Sisk,
er anklagemyndigheden klar til at afgive sin sammenfatning?
Det er vi, Høje Dommer.
Udmærket.
Retten behøver fem minutters pause før sammenfatningen.
Oberst?
Lad os få ham tilbage til barakken. Tag hans frakke.
- Du burde hvile dig, sir. - Okay. Kom. Tilbage til barakken.
- Vi behøver en fristforlængelse. - Aftalen var ugen ud.
- Det er et spørgsmål om høflighed. - Aftalen var i dag.
Jeg skal tale med dig.
Er du god til poker, Lincoln?
Der er et flugtforsøg senere på eftermiddagen.
Flugtforsøg? Hvordan det?
Igennem en tunnel under den nedbrændte del af biografen.
Imens juryen voterer.
Siger du, at alt dette var for sjov?
Ja.
Men Archer og Bedford er virkelig døde.
- Er det også en del af vittigheden? - Hør, vi har ikke tid nu.
Under voteringen går du ud under ståltråden med 35 andre mænd.
Gør McNamara også?
Ja, også McNamara.
Det er sjovt. Jeg skrev netop til min søn.
I brevet forsøgte jeg at forklare ham, hvad "ære" betyder.
Det ville være noget helt specielt, ikke?
At finde ud af, at din far hjalp 35 mænd til at flygte fra sådan et sted.
- Ville det ikke? - Du forsvinder også. Forstået?
Det kan jeg ikke gøre, Tommy.
Hvad nu, hvis juryen kommer tilbage, og den anklagedes stol er tom.
- Det er lige meget. Du er væk. - Så begynder eftersøgningen.
Og alle de mænd vil ikke have en chance.
- Lincoln, hvis du bliver, bliver du dømt. - Hvis jeg bliver,
har de mænd en chance.
Og du bliver henrettet.
- Lincoln, hør, hvad jeg siger. - Alt er i orden, Tommy.
Alt er virkelig i orden.
Så længe han ved, hvad der skete her.
Så længe der er nogen til at fortælle ham det.
Hvor langt ville jeg nå?
En farvet mand i løb igennem det tyske landskab.
Det ville være skydeøvelse.
Det var en ædel idé.
At lade farvede mænd kæmpe.
Men ingen i luftvåbnet overvejede, hvad der ville ske,
hvis en af Tuskegee-mændene blev skudt ned.
Ingen tænkte over, hvad der ville ske, hvis en farvet officer blev taget til fange
og sendt til en sådan stalag.
Men Lincoln Scott blev skudt ned, og han blev sendt til en stalag.
Og her var han ikke bare smidt ind sammen med de menige hvide,
han blev indkvarteret med dem. Mænd som oversergent Vic Bedford.
Bedford, den virkelige Bedford, kendte vi ikke.
Hadefuld, hævngerrig og med dybtliggende fordomme.
En mand, der ikke kunne holde ud at bo sammen med farvede officerer.
Så han tirrede Scott, ophidsede ham og nægtede at respektere hans rang
og planlagde derpå at dræbe den eneste ven Scott havde i lejren.
Det var derfor, Scott fulgte efter Bedford
den pågældende nat og sneg sig ind på ham
og brækkede halsen på ham.
Medlemmer af juryen, vi nyder ikke forfølge løjtnant Scott.
Men dødsstraffen kræver, at vi ser bort fra vores lidenskab og sympati
og forener os med sandheden.
Sandheden er,
at Løjtnant Scott blev identificeret på gerningsstedet.
Han havde et motiv, mulighed og en modvilje imod ofret,
som blev bekræftet selv under hans eget vidnesbyrd.
Lincoln Scott er officer.
Han er soldat.
Men han er også morder.
Et dogme blev hamret ind i os alle under basistræningens første dag.
Sommetider må en mand ofre sig til fordel for mændene omkring sig.
Nogen skal være den første på stranden eller lægge sig på en granat
eller tiltrække fjenden for at optegne koordinater for mortérhold.
Vic Bedford lærte også det dogme. Bortset fra, at Vic misforstod det.
Vic mente, at sommetider måtte nogle hundrede ofre sig for en.
Ham. For Vic var slagordet skelen til egne interesser.
Først forhandlede han radiodele med vores tilfangetagere
og fik vores kommanderende officers loyalitet.
Så fortalte Vic tyskerne, hvor radioen var
i bytte for mordet på Lamar Archer.
Hæren har sin del kujoner.
Og Vic Bedford var en af dem.
Den har også sine helte. Soldater som Lincoln Scott,
som kun ønskede at tjene sit land. Og tjene, det gjorde han.
Han nedskød ni tyske fly. 30 missioner.
Indtil en af missionerne sendte ham her. Stalag 6A.
Hvor Vic Bedford og den sørgelig gruppe, han kaldte venner, ventede.
Scott var et mål fra det øjeblik, han ankom.
Han led under fornærmelser og trusler.
Men han gjorde ikke gengæld.
Han dræbte ikke Vic Bedford.
Nej.
Nogen var kommet ham i forkøbet.
Det kunne have været adskillige folk.
En vagt, som mente, at Bedford havde snydt ham.
En Kriegie, som opdagede Bedfords forræderi.
Selv en af vores egne officer som straf for at sladre om radioen.
Så dette er vores offer.
En fanatiker.
En forræder.
En rotte.
Fjende af enhver Kriegie i lejren.
Spørgsmålet er, hvem hadede ham nok til at dræbe ham?
Oberst.
Det gjorde jeg.
- Hvad siger De, løjtnant? - Jeg dræbte Vic Bedford, sir.
Kom nu, oberst.
Samtlige lejrens mænd skal være tilstede
til løjtnant Harts henrettelse.
- Meget modigt, ami. - Oberst, manden har rettigheder.
- Ikke længere. - Retten skal votere...
- Jeg er retten nu. - Ud. Få dem op.
Ud.
Vi har problemer med optællingen.
Hvor mange mangler?
Den første tælling siger 35.
Klar til henrettelse.
McNamara er ikke i sin barak.
Jeg vil have alle mand, som deltog i krigsretten, fjernet fra rækken.
- Oberst, jeg kræver... - Stille.
Gør dem klar til henrettelse.
- Gør dem klar. Nu. - Disse mænd vidste intet, oberst.
Det er betryggende. Tak. Gør dem klar.
- Dig først. - Disse mænd vidste intet.
- Du bliver den første. - Oberst, de vidste intet.
Skyd dem alle sammen. Ham her først.
Så, dine mænd er også sabotører.
Nej, oberst. De er kun soldater.
De fulgte mine ordrer. Jeg tager det fulde ansvar.
Det er meget ædelt af dig.
Det virker som om, du alligevel vandt vores duel, oberst.
Nej.
Vi tabte begge to, ikke sandt?
Jo.
Og nu ønsker du at bytte dit liv for deres.
Ja, det gør jeg.
Udmærket.
Vi begravede obersten bag lejren.
Tre måneder senere overgav den tyske hær sig.
Vores stalag blev befriet. Krigen var forbi.
Vi vendte hjem til Amerika og vores familier,
hvor Lincoln Scott fik chancen for at forklare ordet "ære" for sin søn.
Ære og mod.
Pligt. Offer.
Lincoln lærte at forstå de ord.
Og det har jeg også.
Visiontext tekster: Christina Mohr
DANISH